AIEMMIN TAPAHTUNUTTA... Alistaminen kuuluu luonteeseenne.
Ja sekö oikeuttaa teidät murhaamaan miljoonia?
Mitä helvettiä täällä tapahtui? Joten nämä paskiaiset ampuvat nyt toisiaan?
- Maggie... - Älä.
Siellä valjastuslaitoksessa... Näin piikkiesi hohtavan.
Voit kertoa minusta, jos haluat, mutta en aio allekirjoittaa omaa kuolemantuomiotani.
Toivottavasti et ole peloissasi. Mitä luuletkin heidän tehneen minulle, olen yhä Karen.
- Hei, unikeko. - Hei.
- Joko on aamu? - Jep. Aika lähteä töihin.
Tunnet Weaverin, ja hänen aikataulunsa.
"Tom, pidämme palaverin, joka aamu yhdeksältä."
"Satoi tai paistoi, tuli helvetti tai tulva," -
"tuli kipittäjät tai mechat tanssimaan kyökkiin."
"Ja, Tom..."
"en voi sietää myöhästymistä"
Olemme olleet täällä kaksi viikkoa, ja kaikki tuntuu jo niin...
Normaalilta?
Normaalilta, kuten oli ennen.
Sitä on liian vaikea kuvitella.
Kaipaan tosin joitakin asioita.
Kuten mitä?
Raikkaan ja puhtaan New Englannin ilman hengittämistä.
Niin, ja kahvin keittämisen tuoksua.
- Ja? - Ääntä, kun poikani heräävät, -
ja tappelevat siitä, kuka pääsee vessaan ensin.
Ne kolme...
aina toistensa kimpussa, typerimmistä syistä, -
kuten telkkarista tai sukista, tai... Muroista.
Rebeccan ollessa jatkuvasti...
tuomarina.
- Anteeksi. - Ei ole syytä olla pahoillasi.
Minullakin oli aviomies. Ja poika.
Kaipaan heitä, joskus todella paljon.
- Mutta tämä meillä on nyt. - Tiedän.
Ja se tuntuu mukavalta.
Niin, se tuntuu mukavalta.
Se tuntuu todella mukavalta. Mutta minä myöhästyn.
- Niin minäkin. - Joten, voimmeko jatkaa tästä myöhemmin?
- Meidän täytyy. - Illallisen jälkeen?
- Vai lounaan? - Se kuulostaa vielä paremmalta.
Se on sovittu.
- Hei. Anteeksi. - Toisen kerran jo tällä viikolla, Tom.
- Kyllä, sir. - No, se alleviivaakin tämän aamuisen keskustelun pääasian.
Joka on, että koko tämä komppania...
on rentoutunut liikaa, on liian tyytyväinen.
Näen sen jo tehtävien välttämisessä, ja laiskassa harjoittelussa, -
myöhästelyssä.
Kapteeni, kaikella kunnioituksella, toinen Mass on käynyt läpi paljon asioita viime kuukausina.
- Pieni rentoutuminen ei voi olla paha asia. - Olen eri mieltä, Tom.
Se voi koitua kuolemaksemme. Emme voi antaa suojauksemme laskea, edes yhdeksi päiväksi.
Syy siihen, miksi pysähdyimme tänne, -
oli kerätä varusteita ja valmistautua pitkään matkaan...
matkaan Charlestoniin.
Kapteeni?
- Odottakaa. Olen kunnossa. - Onko kaikki hyvin?
Kapteeni Weaver?
Mitä tapahtuu?
Hyvä Luoja.
Käykää joku hakemassa tohtori Glass, nyt heti!
- Tohtori Glass! - Mitä ne ovat tehneet minulle?
Mitä ne hiton muukalaiset ovat tehneet minulle, Tom?
Pitäkää häntä paikoillaan!
Kapteeni?
Tämän työntää:
Suomennos: Kahvo Oikoluku: pexi
- Tom? - Annoin hänelle ison annoksen lorazepamia, ei vaikutusta.
Sinun pitää... Ottaa komento.
- Kuuletko minua? - Tulet kuntoon.
Kuuntele! Älä huolehdi minusta.
Hoida toinen Mass Charlestoniin.
- Luotan sinuun. - En ymmärrä. Miten tämä tapahtui?
Tämän takia. Yritin jokaista antibioottia, ja kaikkia antiviruslääkkeitä täällä, -
- ei vaikutusta. - Mitä tuo on? Onko se sitä myrkkyä valjaan piikistä?
- Luultavasti, mutta testit ei näytä mitään poikkeavaa. - Tuo näyttää aika poikkeavalta.
Jos siellä on jotain, se on liian pieni, jotta huomaisimme sen laitteillamme.
Olen yrittänyt saada tartunnan pysymään jalassa.
- Odotapa hetki. Tarkoitatko, että tämä on levinnyt jo jonkin aikaa? - Kyllä...
- Mikset kertonut minulle? - Usko pois, halusin kyllä, mutta hän pysyi tiukkana, -
- eikä halunnut kenenkään tietävän, varsinkaan sinun. - Varsinkaan minun?
- Olisimme voineet tehdä jotain aiemmin. - Kuten mitä?
Kuten viedä hänet Charlestoniin, missä saattaisi olla lääkäri, joka tietäisi mitä tehdä.
- Tämä myrkky, mikä liekään, tiedän se leviävän. - Parempi saada hänet Charlestoniin.
- Tom... - Tee mitä pystyt. Stabiloi hänet, valmistele lääkintäbussi. Lähdemme tänään.
Ihan vain tiedoksesi, mielestäni on hullua, että partioit näin pian.
Montako kertaa minun pitää muistuttaa siitä, -
- kuinka paljon vihaan sairaaloita? - Riskeinä ovat, että tikkisi repeävät, -
saat mahdollisen infektion, tai ehkä joudut uudelleen ammutuksi, -
vain ollessasi täällä kanssani. Tiedätkö, mitä se tarkoittaa?
- Sinä pidät minusta. - Tyypillinen jätkä, -
kaikki johtuu sinusta.
- Tiedät, mitä tarkoitan. - Niin tiedän.
Hal, meidän pitää puhua joistain asioista.
- Ei taas tätä. - Kyllä, taas tätä.
- Ymmärrän, mitä tarkoitat. - En usko, että ymmärrät.
Hal, en ole... Oikea henkilö sinulle.
Enkö minä saa päättää sitä?
- Mitä et ymmärrä siitä, että haluan olla kanssasi? - Kaikkea.
Siksi yritänkin sanoa, että mitään ei voi tapahtua välillämme.
Selvä. Koska et pidä minusta. Ymmärrän.
Ei. Totuus on, että pyysin Weaveria siirtämään minut toiseen yksikköön.
- Mitä? Kenen yksikköön? - Goodmanin.
- Goodmanin? - Niin. Goodmanin.
Eikö hän ole jotain 50-vuotias?
- Hal... - Minä vain kysyin, se on...
Hänen valjaansa on poistettu.
- Voi Luoja. - Hal... Tuolla on lisää.
Voi hyvä Luoja.
- He ovat kaikki kuolleita. - Meidän on varmistettava se.
- Hal! - Niin?
Karen!
Karen.
- En ymmärrä. - Auta minua!
Karen. Karen!
En aio kaunistella tilannetta.
Kapteeni Weaver on todella huonossa kunnossa.
Tohtori Glass tekee kaikkensa, mutta näyttää siltä, ettei mikään auta.
En usko, että meillä on muuta vaihtoehtoa, kuin jatkaa matkaa Charlestoniin.
Mielestäni se on kapteeni Weaverin paras mahdollisuus, ja meidän myös.
- Milloin? - Meidän pitäisi olla valmiita lähtöön tänä iltana.
No, se saattaa olla ongelmallista.
- Selvä. - Koska kapteeni Weaverin määräyksestä, olen tyhjentänyt dieselajoneuvojen tankit, -
pitääkseni tämän sairaalan generaattorin käynnissä.
Meillä ei ole tarpeeksi polttoainetta päästäksemme Charlestoniin.
- Tuskin tarpeeksi edes Richmondiin asti. - Tiesikö kapteeni Weaver tästä?
Olemme yrittäneet etsiä bensa-asemia jo viikkoja, ilman onnea.
Niin, siksi kapteeni käski minun käyttää dieseliä generaattoriin.
Meillä on isompi ongelma. Olen jo tyhjentänyt dieselin autoista, -
ja meillä on enää tarpeeksi ainetta -
pitämään generaattoria päällä enintään 12 tuntia.
Ja milloin aioit kertoa sen kapteeni Weaverille?
Hän tiesi jo kaiken.
Hyvä on.
Selvästikin, ensimmäinen tehtävä siis on laajentaa polttoaineen etsintäsädettä.
Dai, aseta kolme ryhmää etsimään, yksi itään, toinen etelään, ja kolmas länteen.
Anna heille tarpeeksi bensaa neljäksi tunniksi meno-ja-paluu matkaan.
Jamil, jos sammutamme virran kaikkialta muualta, paitsi teho-osastolta, -
missä tohtori Glass työskentelee, kauanko se antaa lisä-aikaa generaattorille?
- Karkea arvaus olisi tuplasti lisää. - Selvä. Hyvä. Tehdään se.
- Selvä. - Kaikki loput menevät pakkaamaan, ja valmistautuvat lähtemään Charlestoniin.
Aikaa ei ole hukattavaksi.
- Isä! - Niin?
Hal ja Maggie palasivat juuri partiolta. He tarvitsevat sinua nyt heti.
- Selvä. Tulen kohta. - Mutta isä... He löysivät Karenin metsästä.
- Hei! - Löysimme hänet haudattuna metsään, -
muiden valjaista irrotettujen lasten kanssa, kaikki muut olivat kuolleita.
- En ymmärrä. - Hän tuskin hengittää. Hänet on vietävä tohtori Glassin luo.
- Odota, odota. - Isä! Hänen valjaansa ovat poissa! Pyydän.
Älä anna hänen jäädä.
Emme voi luottaa häneen. Hän on yhä yhteydessä niihin.
Mistä tiedät sen, Ben?
Minä kuulen sen.
Selvä, viekää hänet psykiatriselle osastolle, ja laittakaa lukittuun huoneeseen.
- Isä... - Isäsi on oikeassa. Se on paras näin. Kunnes tiedämme.
Tohtori Glass on teho-osastolla kapteeni Weaverin kanssa.
Pyydä häntä tapaamaan meidät psykiatrisella.
- Kaikki hyvin. - Missä minä olen?
Olet täällä toisen Massin luona. Katso minua. Tohtori Glass tässä.
- Muistatko minut? - Älä puhu hänelle. Sanoinhan, ettemme voi luottaa häneen.
- Hän ei ole yksi meistä. - Kaikki hyvin, Ben.
Hei, Karen.
Olet elossa.
- Luojan kiitos. - Kuten näet.
Se oli kauhein asia...
mitä olen koskaan kokenut...
katsoa heidän kiduttavan sinua...
voimatta tehdä asialle mitään.
Olemme iloisia, että olet tullut takaisin, Karen.
Meillä on kuitenkin joitakin kysymyksiä. Ja muutama huolenaihe.
- Toki. - Ne, keiden kanssa sinut löydettiin, ne kuolleet lapset, -
olivatko he aluksessa kanssasi?
Ehkä, mutta en...
- en muista. - Mitä sitten muistat?
Vain sen, että olin...
aluksessa...
kapselissani.
Kun heräsin, näin Halin kasvot.
Siinä kaikki.
- Ymmärrän, että tämä kuulostaa hullulta, mutta... - Miten valjaasi irrotettiin?
En ole varma... Mutta voin vain arvata, että...
Mitä?
Että olin täyttänyt tarkoitukseni.
Selvä, lepää nyt. Yritä saada voimasi takaisin.
Tohtori Glass haluaa varmaankin tehdä joitakin testejä.
Voisinko saada jotain ruokaa?
En usko, että olen syönyt mitään pitkään aikaan.
Lupaan, että sinusta pidetään hyvää huolta.
Pyydän vain, ettet poistu tästä huoneesta, -
- ennen kuin saamme varmistettua... - Etten ole mikään uhka.
- Että olet terve. - Niin. Ymmärrän.
Ja olen todella iloinen ollessani kotona.
Kaikki mitä halusin, oli palata toiseen Massiin...
teidän ja Halin kanssa.
Lepää hieman. Puhutaan lisää myöhemmin.
Hal? Haluan vahdin ovelle, jatkuvasti.
Mukava, että palasit.
- Isä... Haluan olla hänen luonaan. - En usko, että se on hyvä...
Minulla on parempi mahdollisuus, kuin kellään muulla, löytää jotain, mikä on pielessä.
Hyvä on. Haluan silti vahdin ovelle.
Hei, Ben.
- Mitä on meneillään? - Mitä tarkoitat?
Tuota epäilyäsi. Kaikkea sitä paskaa pahoista tuntemuksistasi, mitä ne sitten ovatkaan.
- Tuo on Karen. - Niin sinä sanot.
- En ole koskaan tavannut häntä aiemmin, muistatko? - Koska menetimme hänet, -
kun hän yritti auttaa sinun pelastamisessasi.
Olen varma, että kuka hän olikaan ennen, hän oli upea ihminen.
Mutta tuo tuolla, se ei ole Karen.
Miksi sinä sitten olisit yhtään erilainen?
En olekaan. Juuri se on syy, miksi pystyn käsittelemään häntä.
- Sinä et voi vastustaa hänen manipuloimistasi. - Kuuntelisitko itseäsi, veliseni?
Katso häntä. Hän oli puolikuollut, kun löysimme hänet.
Hän on peloissaan, miten hän muka manipuloisi minua?
Hän on aloittanut sen jo.
Sinuna pitäisin hänet mahdollisimman kaukana hänestä.
- Se ei pääty hyvin. - Luoja, että osaat olla...
- Friikki? - Aioin sanoa pälli.
Mutta jos pidät friikistä, niin käy sekin.
- Että hän osaakin olla turhauttava. - Niin, mutta hän on luultavasti oikeassa.
- Todellako? Älä nyt... - Hidasta.
Sanon vain, että onhan se enemmän kuin outoa, -
että hän sattuu ilmestymään alle kilsan päähän sairaalasta.
- Niin, selvä. Entä sitten? - Sitä, ettet edes silmääsi räpäyttänyt.
Se Hal Mason, jonkan tunnen, olisi epäillyt asiaa ensimmäisenä, -
ellei se olisi ollut entinen tyttöystäväsi.
Okei.
- Hänen tilansa huononee roimasti. - Tarkoittaen mitä?
Hänellä on vähemmän aikaa, kuin osasin edes arvioida.
Hitto. Mitä ajattelet?
Laitteisto täällä ei ole niin hienostunutta, mutta luulen, -
että myrkky valjaista on kiinnittynyt erytrosyytteihin, -
punasoluihin, kuten parasiitti, joka liftaa kyydin hänen verenkiertoonsa.
Mutta hän sai pureman viikkoja sitten. Eikö se olisi jo tappanut hänet?
Sen olisi pitänyt, mutta teoriani mukaan, -
ja se on vain teoria, että myrkky, tai parasiitti, tai mikä se sitten onkin, -
- tarvitsi aikaa hautoa, kypsyä. - Kuten munat?
Tai toukat tai... Jokin, mitä en ymmärrä.
Joten se siitä? Katsommeko vain, kun hän kuolee?
- Ei, emme tietenkään. - Selvä. Valmistele hänet.
Laitamme kaiken polttoaineen nopeimpaan autoon. Ja ajamme hänet suoraan Charlestoniin.
- Ei! - Se on käsky. - Sinä et käske minua. - Enkö?
- Olen nyt toisen Massin johdossa. - Ja minä olen pitänyt huolta siitä alusta asti.
- Olen lääkäri täällä. - Tiedän sen! - Et sinä, eikä kukaan muukaan!
Minä päätän potilaani asioista, ja vain minä!
- Kuuntele. Rauhoitu. - Kapteeni Weaverin paras mahdollisuus selvitä, on täällä kanssani!
Rebecca, lopeta!
Olen pahoillani.
Totta puhuen, olen yllättynyt, ettei se ole tapahtunut aiemmin.
Tai toisin päin.
En ole vaimosi, Tom.
Eikä meillä ole etuoikeutta rakastavaisten kinaan -
tässä typerässä romutetussa maailmassa. Kaikki mitä voimme tehdä, on selviytyä.
Kuuntele, olen ollut tässä työssä vasta alle päivän, enkä usko, että kukaan tajuaa, -
kuinka paljon hän on pitänyt toista Massia kasassa... Liimalla ja pelkällä tahdonvoimalla.
Paras mahdollisuutemme selvitä, on hänen selviämisensä.
Anna minulle aikaa keskiyöhön asti keksiä jotain.
Jos en keksi mitään, sitten teemme kuten haluat.
Selvä, se on reilua.
Hyvä tavata sinut lopultakin, Ben.
Hal puhui sinusta paljon.
Unohdin jo, miltä oikea ruoka maistuu.
Kokkaako se Pope-tyyppi vielä ruoat, vai onko Scott palannut keittiöön?
Pope on poissa, ja...
Scott-setä kuoli, kun mechan luodit repivät hänet palasiksi, -
hänen yrittäessä pelastaa ryhmän lapsia, jotka olivat kipittäjien piirittäminä.
Olen pahoillani.
- Pidin Scott-sedästä. - No, hän on kuollut.
Kuten myös monet muut todella hyvät ihmiset.
Ihmiset, jotka yrittivät taistella herrojasi vastaan.
He eivät ole herrojani.
Eivät enää.
Saatat pystyä huijaamaan muita, muttet minua.
Kuulen sinut.
Kuulet minut?
Mistä sinä oikein puhut?
Olet yhä yhteydessä niihin.
Sinäkin kuulet sen.
Kuulen kyllä... Jotain.
Se on vähän kuin...
television ja radion kohinaa, kuulumassa samaan aikaan. Siitäkö sinä puhut?
Niin. Jotain sinnepäin.
Mutta se on vain ääni.
Etäinen ääni.
En todellakaan tunne olevani yhteydessä enää, koska muistan, millaista se oli.
- Muistatko? - Kyllä.
Kuin käsi kietoutuneena kurkkuni ympärillä...
liikuttaen minua, kuin räsynukkea, tuskin voiden edes hengittää.
Pakottaen minut näkemään kauheita asioita...
voimattomana puhumaan.
Pitäähän sinun muistaa se.
Muistan sen.
Ja sinut paritettiin kipittäjän kanssa.
Kuvittele se kymmenkertaisena.
Voisinko saada lisää leipää?
Kyllä.
Toki.
Uskomme keksineemme jotain, itse asiassa Lourdes keksi sen.
Se alkoi siitä, kun kapteeni oli hypoterminen, -
joka tarkoittaa ruumiinlämmön laskua.
Se ei käynyt järkeen, koska normaali reaktio infektioon, -
- on kohonnut lämpötila, kuume. - Mutta sitä ei tapahtunut.
Joten ihmettelimme, että entä jos patogeeni tarvitsi viileämmän isännän selviytyäkseen, -
mistä syystä se liikkuu hiussuonia pitkin, jotka ovat lähimpänä ihon pintaa.
Joten yritimme nostaa kapteeni Weaverin ruumiinlämpöä -
lämmittimillä ja peitoilla, ja se hidasti taudinaiheuttajaa, muttei pysäyttänyt sitä.
Sitten muistin jotain immunologian tunniltani.
Tekniikkaa kutsutaan lisäruumiilliseksi hypotermiaksi.
Ideana on, vaikka se kuulostaakin hullulta, pumpata veri ulos kehosta, -
lämmittää se yli 40,5 asteiseksi, ja pumpata se sitten takaisin.
Sen muutoksen lämpötilassa pitäisi vähintään haitata patogeenin kasvua, -
- ellei jopa tappaa sen kokonaan. - Olet oikeassa. Se kuulostaa hullulta.
Samaa tekniikkaa on käytetty syövän ja aidsin hoidossa.
Selvä, olettaen, että se on edes mahdollista, miten teet sen ilman, että tapat hänet?
Siinä vaiheessa Jamil astuu mukaan.
- Minä? - Tarvitsemme vain keinon, jolla pumpata ja kierrättää veri lämmittimen läpi.
- Siinä kaikki? - Pystytkö siihen vai et?
En sano etteikö se olisi mahdollista, -
- mutta milloin ja millä? - Nyt, ja tämä on sairaala.
Tiedän, että voimme löytää raaka-aineita ja laitteita täältä.
Eikö ole muuta keinoa?
Selvä. Tee se. Mutta sillä aikaa valmistelemme lähtöä Charlestoniin.
Heti, kun tiedustelijat palaavat polttoaineen kanssa, lähdemme liikkeelle.
- Löytyikö mitään? - Ei polttoainetta, pomo!
Mutta löysimme heidät tien varresta noin 16 kilometriä länteen täältä.
Heidät?
- Pope. - En usko, että hän hengittää.
Tänne. Tuohon noin. Tässä on hyvä, Lyle.
- Onko hän... - Elossa? Hädin tuskin.
- Olen kunnossa. - Etkä ole. Istu alas.
- Mitä tapahtui? - Minä ja Pope...
menimme etsimään uutta ajoneuvoa Durhamin ulkopuolelta.
Joten hajaannuimme. Kuulin ammuskelua.
Ja kun ehdin takaisin, kasa kipittäjiä jahtasi häntä.
Juoksimme niin pirusti... Mutta mechan ammus osui lähellemme.
Pope kaatui. Otin hänestä kiinni, ja jatkoin juoksemista kunnes en enää jaksanut juosta.
- Hänen pitää levätä nyt. - Toki. On hyvä saada sinut takaisin.
- Entä hän? - Hänellä on nestehukka, ja hän kärsii aivotärähdyksestä, -
- mutten näe hengenvaarallisia haavoja, joka on hyvä asia. - Eli, tuleeko hän kuntoon?
Annamme hänelle nesteitä, ja jos hän herää parin tunnin sisällä hän tulee kuntoon.
- Ilmoita, kun hän herää, mutta minun ei tarvitse muistuttaa... - Tiedän. Weaver on tärkeämpi.
Perheeni vietti kesät Nantucketissa.
En usko, että käytin koskaan kenkiä.
Rakastin auringonpaistetta siellä.
Lämmintä. Mukavaa.
Uneksitko koskaan, millaista se oli...
ennen?
- Vaikea uneksia, kun et nuku. - Todellako?
En usko, että olen koskaan nukkunut niin hyvin, kuin viime yönä.
- Aamiaista. - Kiitos.
En voi uskoa, miten nälkäinen olen jatkuvasti.
Pelkäänpä ettei tämä ei ole paljon, mutta...
meiltä alkaa loppua... Kaikki.
Aika lähteä etsimään ruokaa?
- Lähdemme pian muutenkin. - Minne?
En tiedä. He eivät kerro sitä minulle.
Piikkiesi takiako?
Minunkin pitää varmaan tottua siihen.
Ei ole mukavaa joutua kutsutuksi piikkiseläksi...
- tai naulakoksi. - Todellako?
- Siksikö he meitä kutsuvat? - Eivät kasvotusten, mutta niin.
Mutta ei se pelkästään huono asia... Olen huomannut.
- Niinkö? - Se on outoa, mutta...
- Kuulen melkein kaiken. - Kuten mitä?
Kuten keskusteluita generaattorin polttoaineen vähyydestä, -
tai kapteeni Weaverin koomasta. Oletan, että sinäkin kuulet niitä?
Kyllä. Joskus.
Kun katselin ulos ikkunasta aiemmin, -
näin yksityiskohtia, joita en tiennyt ennen olevankaan.
Ja sitten vielä tämä.
Sinun täytyy myöntää, että tämä on aika siistiä.
Karen, laske se alas!
Mitä tapahtuu?
- En tiedä. - Tunnen, mitä sinä tunnet.
Minäkin tunnen sen.
Mitä helvettiä?
Mitä sinä teit hänelle?
Karen. Karen!
Mitä sinä teit hänelle? Ben!
- Oletko kunnossa? - Olen. Luulen niin.
- Mitä hän teki? - En tiedä.
En tiedä. Me vain, -
me vain puhuimme, ja sitten...
ja tunsin yhteyden hänestä.
- Olin peloissani, Hal. - Hei, hei. Kaikki hyvin.
Toimintaperiaate on yksinkertainen. Pumppaamme veren...
ulos kapteeni Weaverista tähän kammioon, jossa lämmitämme sen 40,5 asteeseen, -
jonka pitäisi teoriassa tappaa sen, mikä hänen veressään on.
Ja sitten pumppaamme sen tähän toiseen kammioon, -
jossa viilennämme sen takaisin normaaliin ruumiinlämpöön, 37 asteeseen.
Sitten pumppaamme sen takaisin häneen.
- Kuinka pitkään tämä kestää? - Kahdeksan tuntia, enemmän tai vähemmän.
- Sanoit, että hän voi kuolla ennen sitä. - Jos voimme kumota prosessin, -
jos saamme patogeenin perääntymään, ennen kuin se hyökkää veriaivoesteeseen, -
meillä on mahdollisuus pelastaa hänet.
- Lourdes, mikä Weaverin lämpötila on? - Yhä 35,5 astetta.
Selvä. Yritä pärjätä, kapteeni.
- Emme voi tehdä muuta, kuin odottaa. - Voinko puhua kanssasi?
Halusin vain sanoa, että olen pahoillani.
- Mistä? - Siitä, että luulin tietäväni enemmän, kuin sinä.
- Kaikesta. - Sanoin, ettei se ollut iso asia, eikä se olekaan.
Kun asiat rauhoittuvat, voimme puhua siitä, mutta juuri nyt minun pitäisi mennä takaisin.
Toki.
- Ei, ei. - Se on generaattori.
Lourdes, ventiloi hänet. Tom, sinun täytyy käyttää näitä pumppuja käsin.
Sen ei tarvitse olla nopeaa, vain tasaista ja johdonmukaista.
- Entä veden lämpötila? - Sen pitäisi pysyä lämpimänä tarpeeksi pitkään, -
jotta Jamil saa virrat takaisin käyntiin.
- Toin generaattorin. - Laitetaan se käyntiin.
- Valmis. - Aloita!
- Osuimme jättipottiin, pomo! - Dieseliä?
Kyllä, sir. Toimme kolme täyttä tynnyriä.
Siinä on kaksi tynnyriä bensaa, kolme laatikkoa täynnä öljyä, -
- ja kasa tuuletinhihnoja ja muuta sellaista. - Hyvää työtä, Tector.
- Siellä on paljon lisääkin. Emme saaneet enempää kyytiin. - Missä?
Lounaassa, luulisin. Annoin jo melkein periksi, -
mutta minulla oli sellainen, intuitio, ja isukkini aina sanoi minulle...
Hienoa. Juuri nyt meidän on saatava tämä diesel -
- generaattorille, ja täytettävä se. - Kyllä, sir.
Etsin Jamilin.
Mitä nyt, Hal? Olen etsinyt sinua joka paikasta.
Meidän on keksittävä keino auttaa häntä, Maggie.
Karenia? Mistä sinä oikein puhut?
Jotain pahaa tapahtuu hänelle, ellemme tee jotain.
Ei, käsitit asian väärinpäin. Jotain pahaa tapahtuu meille, -
- jos emme tee jotain hänen suhteensa. - Se on Ben.
- Hitto! - Mitä? - Ne jutut, mitä hän teki kipittäjien kanssa.
Hänen piikkinsä hohtivat! Ja hän tekee jotain Karenille.
- Mistä sinä oikein puhut? - Luulen, että Ben yrittää värvätä Karenin.
Jotain sen kipittäjän kanssa, jonka hän toi.
Menin huoneeseen...
ja he pitivät kiinni toisistaan.
Ja heidä piikkinsä hohtivat.
- Missä Ben on nyt? - En tiedä. - Sinun täytyy etsiä hänet.
Jos joku on vaarassa, niin se on hän.
Sinun pitää luottaa minuun tässä asiassa.
Vuorosi on ohi, Jon.
Minä jatkan tästä.
Kyllä, rouva.
Mitä sinä teet?
Puhumme hieman tyttöjen kesken, sinä ja minä.
En ymmärrä.
Luulenpa, että ymmärrät.
Luulenpa, että ymmärrät todella, todella hyvin.
Joten lopetetaan pelien pelaaminen.
En todellakaan...
- Tämä koskee Halia, eikö? Koska... - Niin.
Se koskee Halia. Ja Beniä.
Ja Tom Masonia.
Itse asiassa se koskee koko toista Massia, ja sitä, miten ryömit takaisin -
siihen paskamajaan, mistä tulitkin, ja jätät meidät rauhaan.
Joten se olemme me, Maggie?
Viaton pieni Maggie, jolla on kultainen sydän?
Tunnen sääliä sinua kohtaan.
Olet käyttänyt niin paljon aikaa työntääksesi ihmisiä pois, -
ettet enää tiedä, miten päästä kenenkään lähelle.
Nyt teet saman asian Halille.
Koska et usko ansaitsevasi häntä.
Ja tiedätkö mitä? Olet oikeassa.
Tapasin miettiä aikaasi Popen luona.
Huolimatta tarinoistasi siitä, miten he kohtelivat sinua kaltoin, -
totuus on, luulen sinun tunteneen olosi kotoisammaksi heidän kanssaan, -
kuin kenenkään muun kanssa, koko säälittävässä elämässäsi.
- Et tunne minua. - Luulenpa, että tunnen.
Ja tiedätkö mitä?
Ehkä se elämä Popen ja hänen jenginsä kanssa?
Ehkä se on elämä, jonka todella ansaitset.
Karen! Mitä tapahtuu?
- Oletko kunnossa? - Luulisin niin.
- Hän vain hyökkäsi tänne... - Meidän pitää hakea tohtori Glass.
Ei. Maggie sanoi, ettei kukaan luota meihin.
Hän yritti ampua minut, Ben.
Emme ole turvassa täällä.
Missä olisimme koskaan turvassa?
Tiedän paikan...
missä olemme turvassa, ja hyväksyttyjä.
Meidän pitää lähteä täältä ensin.
Tännepäin.
Minne? Mihin suuntaan?
Tuonne.
Ben!
Sinun pitää tulla mukaani. Nyt.
Ei. Meidän pitää mennä.
Meidän suojaksemme, ja toisen Massin.
Isän pitää myös saada sanoa jotain siihen.
Nyt liikettä, te molemmat.
Olen pahoillani.
Kaikki hyvin.
Tuleeko hän kuntoon?
- Kyllä. - Olen pahoillani, että tämän piti mennä näin, Ben.
Tiesin, että minun pitää lähteä ennemmin tai myöhemmin.
Tiesitkö, että rakastin veljeäsi kerran.
Todella paljon.
Niin. Olen varma, että hänkin rakasti sinua.
- Mutta... - Tiedän.
Oletko valmis?
Kyllä.
- Eli se toimii. - Siltä näyttää.
- Ainakin hän hengittää jo itsenäisesti. - Hänen ruumiinlämpönsä on jo normaali.
- Se on hyvä asia. - Mutta hän ei ole vielä ulkona metsästä.
Emme voi tietää, mitä muita vahinkoja on voinut tapahtua.
Toivon vain, että tapoimme sen, mikä tämän aiheutti alkujaankin.
Se riippuu nyt täysin hänestä.
Meillä on tarpeeksi polttoainetta vielä pariksi päiväksi.
Mutta ruokavarastot ovat jo lähes tyhjät. Pitää lähettää tiedustelijoita etsimään lisää.
Ja se tarkoittaa lisää bensankulutusta. Ammuksetkin ovat jo vähissä.
Saan valituksia puhtaanapidosta. Ihmiset kyselevät, koska lähdemme Charlestoniin.
He panikoivat huhuista, että kipittäjät ovat tulossa tänne...
Selviämme tästä yhdessä.
Tiedän.
- Tohtori Glass! - En voi uskoa tätä.
Kapteeni. Kuuletko minua?
Älä yritä puhua. Lourdes, anna vettä.
Odota vähän. Pärjäät hyvin.
- Pieniä hörppyjä, kapteeni. - Tiedän.
Miten...
- Miten... - Se on monimutkaista.
Paljonko polttoainetta hukkasimme pelastaessanne persettäni?
Se oli kaiken sen arvoista, kapteeni.
Annoitko käskyn?
Jotain siihen suuntaan.
Me kaksi vaihdamme sanoja, kunhan pääsen tästä sängystä.
Odotan sitä innolla.
- Anteeksi, professori, sir. - Niin, mitä nyt?
- Se on Pope, sir. Hän on hereillä, ja kysyi teitä. - Selvä, tulen aivan kohta.
Hän sanoo sen koskevan elämää ja kuolemaa.
On paljon, mistä jäit paitsi. Tulen takaisin.
Lourdes? Älä anna hänen rehkiä liikaa.
- Haluatko lisää vettä? - Pope?
Lähden pois täältä. Meidän kaikkien on lähdettävä täältä heti!
- Sinun pitää rauhoittua. - Selvä, Pope. Mikä on ongelmasi?
- Olet täällä. Olet turvassa. - Ei. Ei, professori. En ole turvassa.
Olemme kaikkea muuta, kuin turvassa.
- Ne ovat matkalla. Matkalla luoksesi. - Ketkä?
Kalapäät. Ne etsivät sinua.
- Ollakseni tarkempi, ne etsivät poikaasi, Beniä. - Beniä? Miksi?
Kipittäjät saartoivat minut, saivat kiinni.
Seuraavaksi katsonkin suoraan kohti kalapäätä, -
- joka haluaa tietää tarkalleen, missä olette. - Me?
Mistä se tiesi, että olit osa toista Massia?
- Niillä oli valjastettu tyttö mukanaan. Hän hoiti kaiken puhumisen. - Mikä tyttö?
- Tiedät hänet, se blondi. Se, josta vanhin poikasi piti. - Karen?
Juuri hän. Pelottava kuin mikä.
Aivan kuin hän olisi puristanut aivojani kädellään.
- Mitä ne haluavat Benistä? - Kuulin jotain hullua puhetta, -
jostain kipittäjien vastarinnasta, ja että liskopoikasi olisi osa sitä.
- Kauan siitä on aikaa? - En tiedä. - Siitä on kaksi päivää, kun otin sinut.
Pysy hänen luonaan Ben?
Löytyy täältä.